Tidligere i Brothers & Sisters...
Hvad med den gammeldags facon?
IVF virkede ikke engang.
Det er dit fertilitetsvindue.
Det har jeg savnet.
Vil du gifte dig med mig?
Ja.
Far fik et barn til. Med Holly. Hun hedder Rebecca.
Et underligt øjeblik troede jeg, jeg havde følelser for dig.
Du lod William Walker dø i den tro, jeg var hans. Hvor kunne du?
Du skal ud af dette hus.
I skylder en del penge, og I har brug for os.
-Vi tilbyder en sammenslutning. -Okay.
Jeg er bøsse, Kevin.
Vi er ikke i familie.
Så du løj overfor mig?
-Undskyld, det var ikke min mening... -Ud!
Far var ikke hendes far.
Hun er ikke en Walker. Hun har aldrig været det.
-Hvem er du så? -Det skal jeg nok.
Det er Kitty McCallister. Jeg vil gerne tale med Dr. Feldman.
Jeg må sidde ned og tale med Tom og Evan.
Før mobiler havde folk ikke så meget at snakke om.
Kevin er på vej. Har du sagt det til ham?
Nej, jeg har ej.
Så behøvede vi ikke et familiemøde,
for så vidste alle det.
Holly prøver at se Ojais skattefiler. Hvad er koden?
Jeg åbner dem, når jeg kommer.
-Hun er grunden til Ojais... -Kan hun ikke vente?
Nej. Jeg tænkte bare... Nemlig.
-Det er okay. -Hvem taler hun med?
-Fertilitetslægen. -Okay, jeg venter.
Kitty. Er du...
Jeg ved det ikke. Kan vi ikke...
Jo, jeg må smutte.
Kommer jeg ikke på arbejde, ransager Holly mit kontor.
Dette er et vigtigt familieanlæggende. Vi må diskutere det som en familie.
Kan vi ikke bare sige det til Kevin senere?
Jeg har ikke hele dagen, mor.
Okay, men lad være med at overreagere.
Det påvirker Rebecca mere end nogen anden,
og det er ikke hendes skyld. Ved I hvad?
Intet har ændret sig.
Hvordan skal jeg sige det?
Rebecca er ikke vores søster.
Far var ikke hendes far. DNA.
Tak, Justin. Sådan havde jeg måske ikke sagt det,
men det er essensen.
Rebecca er ikke jeres biologiske søster.
-Gud. -Hvem er hendes far?
-Har hun vidste det længe? -Hvordan har hun det?
En ad gangen.
David, Hollys eks, er Rebeccas far.
Rebecca har vidst det nogle dage.
Jeg ved ikke, hvordan hun har det.
Hun har ikke ringet tilbage.
Jeg vidste det. Det er Hollys skyld.
Sarah, det har intet med Holly at gøre.
Virkelig? Hvorfor ikke?
Kitty har ret. Den eneste, vi bør tænk på,
-er... -Gud!
-Kevin! -Hvad?
Har Scotty lige sagt det, eller aflytter Justin min lejlighed?
-Hvad snakker du om? -Godt forsøg.
Mor, vi vil gerne have det her. Scotty laver maden.
Tommy, gider du tage vin med? Justin, forbliv ædru.
Sarah, du er toastmaster. Kitty, du lever af at skrive taler,
så vi ville blive glade, hvis du forretter vielsen.
Forretter? Er du forlovet med Scotty?
Nej, jeg mødte en fyr i går. Ja, med Scotty.
Wow. Jeg forstår, I måske er overraskede,
men lykønskninger kunne være rart.
Skatter! Det er vidunderligt!
-Tak. -Dig og Scotty, det er perfekt.
Wow. Skal du giftes?
Nej, ikke gift. Registreret. Ingen kommentarer, tak.
Det er ellers oplagt. Jeg er glad på dine vegne.
Det er lige, hvad vi trænger til. Hvornår?
-Lørdag. -Lørdag?
-Hvorfor så hurtigt? -Det var på tide,
og da ingen af os ønskede en stor eventyrfest,
ja, jeg hentyder til dig, tænkte vi: "Hvorfor ikke?"
Tillykke.
-Ja, tillykke. Det er dejligt. -Ja.
Tak. I virker alle glade på min vegne.
Nej, nej. Gud, det er vi.
Gider nogen sige til Kevin, hvad der foregår?
Hvad mener I? Jeg troede, I talte om mig.
Sæt dig ned, skat.
Der er sket noget.
Hvad? I er ikke i familie?
Jeg gruede at møde hende. Jeg kunne ikke se på hende i flere måneder.
Og nu hvor jeg kan lide hende,
hører jeg, hun er kærlighedsfrugten af fars elskerinde og en tilfældig fyr.
Stakkels Rebecca.
Hun er ikke den, hun troede, hun var.
Jeg kommer til kort.
Så jeg overreagerer altså ikke? Det er ikke hormonerne?
Nej. Men dine bryster ser større ud.
Nej, de gør ej. Det er bare bh'en.
-De får hjælp. -Det forklarer ikke gløden.
-Synes du virkelig, jeg gløder? -Ja.
Lad være. Du skruer bare mine forhåbninger i vejret.
Det er chokket over at vågne op med to søstre
og at høre, jeg kun har en til frokost.
Nå ja. Kevin skal giftes.
-Hvad? -Ja.
Jeg føler, vi bliver sat til side over vigtigere nyheder.
Skal vi ændre datoen for vielsen?
Spøger du? Timingen er perfekt.
Mor er for optaget til at være sit kærlige-men-dominerende selv.
I det mindste kommer hun.
Har du ringet til dine forældre?
Ja. Stor overraskelse, de kan ikke komme.
Helt ærligt. De bor i Arizona.
Kan de ikke køre fem timer for at se der søns båndsritual?
Kalder vi det det nu? For det lyder frækt.
Registreringsceremoni lyder så...
Som om vi bliver institutionaliseret.
Det er måske en rammende beskrivelse af ægteskabet.
Hvad end vi kalder det, bør dine forældre være her.
Jeg voksede ikke op i Los Angeles.
Mine forældre sagde ikke "bøsse," før jeg sagde, jeg var det.
Geografi er ingen undskyldning.
Nej. Men jeg er træt af at banke hovedet mod den væg.
Vores hvad-end-det-hedder bliver bedre uden dem.
Er du virkelig okay med det?
Jeg kan intet stille op, så ja.
Seriøst.
Jeg har altid troet, Rebecca var hans datter.
Der var så fjern en sandsynlighed for, hun ikke var det.
Da du gik med til at forlade Ojai,
vidste du, Rebecca tog en faderskabstest?
-Godt spørgsmål. -Sarah.
Lad os skippe høflighederne og gå direkte til svaret.
Ja, jeg gjorde. Men det havde intet med sammenslutningen at gøre.
Jeg mente bare, jeg skyldte William at redde hans selskab.
Skyldte du ham også at lyve?
Nej, jeg løj aldrig overfor ham.
Helt ærligt, Holly. Du arvede kun far,
fordi han troede, Rebecca var hans datter.
-Er det din spøg? -Forklar hans kodeord.
Hans børns initialer, det sidste er "R."
Sig, han ikke tænkte på Rebecca.
Far testamenterede pengene til Holly. Sagen er glemt.
Ikke mere, Tommy. Hvor længe det end tager,
hvor mange penge, jeg skal bruge, så får du ikke en øre.
-Sagsøger du mig? -Ja!
-På hvilket grundlag? -Ren og skær bedrageri.
Tror du, jeg bevidst løj om Rebecca i over 20 år,
så jeg kunne arve din fars forretning, når han døde?
-Lige præcis. -Så er du skør.
Holly, vil du have os undskyldt?
Hellere end gerne, for din søster går fra forstanden,
når hun er i stue med mig.
Sammenslutningen indeholdt en klausul om ansvar,
som vi alle skrev under på.
Hun narrede os, Tommy. Hvad er der galt med dig?
Mig? Det var dig, der opsøgte Rebecca.
Det var dig, der var besat af babybilledet.
Og det var dig, der sagde, vores far var hendes far.
Så vil du finde den skyldige, så kig i et spejl.
I det mindste kunne far styre hende, Tommy.
Sarah, jeg vil ikke lade dig sænke forretningen
for at få ram på Holly.
Det siger jeg dig som meddirektør, det kommer ikke til at ske!
Så kom videre.
Jeg skal have en gæsteliste.
Nej, mor. Det er familien, et par af Scottys venner
og nogle mennesker fra kontoret.
Jeg skal have navne og telefonnumre.
Jeg ringede til Christophe, og han kunne levere
nogle flotte blomster på ingen tid.
-Ingen blomster. -Det gør intet.
Jeg er ligeglad med, I er på fornavn.
Svaret er nej.
-Skriv Scottys forældre på. -De kommer ikke.
Folk skal have bedre varsel.
Det er ikke det, der er problemet.
Det er de to gomme.
Det er din spøg.
Ikke alle forældre bliver medlem af PFLAG når deres barn springer ud.
Det gør ikke noget. Scotty regnede ikke med dem.
Nej.
Selvom man forventer det værste af sine forældre,
gør det stadig ondt, når det sker.
-Kan jeg ringe til dem? -Ja,
men det hjælper kun, hvis du siger, jeg er en kvinde.
Kevin, du må ikke give op.
Husker du, hvor svært det var for din far?
-Det er okay. -Nej, det er ej.
Hej. Værsgo, mor. Julia sagde, du ville have den.
Tag den tilbage til bilen. Vær nu sød, mor.
Scotty har styr på maden.
Det var Scotty, der bad om flere fyrfade.
For guds skyld. Hvornår fatter du det?
Jeg respekterer din ønsker.
Jeg er måske uenige med dem, men det er dit bryllup.
Nemlig, ja... Nej, det er ikke et bryllup!
Alt er klar til i aften.
-Okay! -Hvad?
-Ja! -Nej! Nej, nej!
Ingen strip eller tequila-shots. Jeg vil ikke have en polterabend.
Og hvad så? Du kommer med.
-Giv mig en hånd. -Hvor skal du hen.
Jeg henter noget mere fra bilen.
Hvor meget mere?
-Slap af. -Hvorfor er du så nervøs?
Du giver bare dit liv til en mand for evig tid.
Hej.
Undskyld. Nora bad mig svinge forbi.
-Okay. Vi mødes ved bilen. -Okay.
Vi samler nogle ting til Kevins "ikke-bryllupsbryllup."
-Du har vel hørt det? -Ja. Tillykke.
Fedt. Kommer du lørdag?
-Ja. -Fedt. Værsgo.
Du skal komme. Kevin vil gerne se dig.
Jeg ved det. Det betyder meget.
Men jeg tror ikke, alle har det sådan.
Mener du din mor?
Nej. Vi er ikke på talefod.
Jeg mener Justin.
Nå.
Justin er bare såret og forvirret. Du er sikkert såret og forvirret.
Nora, havde jeg vidst det, havde jeg aldrig ladet det ske.
Jeg er glad for det. Jeg er glad for, du er en del af mit liv.
Det behøver du ikke sige.
Rebecca, da Justin var i Irak sidste sommer, passede du på mig.
Husker du ikke de aftener, hvor du blev oppe med mig
og så gamle film?
Og de gang du tog røret, fordi jeg ikke turde?
-Har jeg nogensinde takket dig? -Det behøver du ikke.
Jeg havde gjort det, uanset om vi var i familie eller ej.
En familie er mere end DNA.
Jeg er ligeglad med den dumme test.
Du er en del af min familie.
Undskyld.
Kommer du på lørdag?
-Godt, for jeg skal bruge din hjælp. -Ja.
Jeg siger nogle numre. Skriv dem ned.
"Kevin og Scotty har meget tilfælles.
"livsglæde, humoristisk sans, kærligheden til hårpleje..."
Hvad? Nej, det er altså morsomt.
Jeg troede, du forrettede en ceremoni, ikke holdt et rivegilde.
Det er nemt for dig at kritisere, når...
Det skal være ham.
Hej.
Hej, dr. Feldman.
Nej, det okay. Det anede mig.
Nej, jeg ved det, Tak. I lige måde, farvel.
Jeg...
-Jeg gløder ikke. -Er du okay?
Doktor Feldman føjede os bare.
Han lod os tro vi kunne få et barn gennem menneskeligt samleje.
Vi nød i det mindste forsøget.
Ja. Tilbage til petriskåle, hormoner, og humørsvingninger.
Du behøver ikke udsætte dig selv for det.
-Giver du op? -Nej, jeg gør ej.
Jeg forstår det godt. For en måned siden
ville du ikke have barnet.
Der stillede jeg op som præsident. Jeg har ændret mening.
Jeg siger bare, der er andre muligheder. Adoption.
Ja! Men jeg vil stadig være gravid!
Det er ikke et problem, man bare kan udskyde
og så gå videre til næste forslag.
Og lad være med at fikse det.
Jeg fandt dette i hendes skrivebord.
-Hvordan klarer han det? -Ryan?
Han har det hårdt.
Kevin.
Hav en hyggelig aften. Vi ses.
Tak, Doug, jeg sætter pris på det.
Okay.
Far.
Er du okay?
En fælles ven er lige død.
Det gør mig ondt. Kendte jeg ham?
Nej. Hun var lobbyist i fødevareindustrien.
Jeg så hende til messer, begivenheder, sådan noget.
-Er det kontrakten? -Ja. Gå den bare igennem.
Så...
-Hvordan går det? -Det?
Dit privatliv.
Jeg er junior associate i et advokatfirma.
Jeg har hverken tid til søvn eller privatliv.
Er du sammen med nogen?
Er det her mors idé?
Nej. Vennen der døde, hun havde mand og tre børn.
Der må være meget, hun gerne havde villet sige.
Nemlig. Nej, jeg er single, jeg er ikke sammen med nogen.
Er det almindeligt?
Det her er ved at blive akavet for os begge.
Lad os kigge på kontrakterne.
Jeg prøver at tale.
Det har jeg prøvet i årevis.
-Og jeg var ikke klar til at tale om det. -Jeg er måske ikke klar nu.
Kevin, jeg tog det ikke pænt dengang.
Du ville end ikke se på mig.
Dem på dit arbejde måtte intet vide.
-Jeg kæmpede for at finde... -Hvad med mig? Jeg var et barn.
Jeg ville bare elskes lige som
Kitty, Sarah, Justin og Tommy, men du var for optaget af skammen.
Og jeg må leve med den reaktion.
Jeg håber, du kan komme over det og godtage min undskyldning.
Det ved jeg ikke, om jeg kan.
Så fejrer vi din "ud-af-skabet-ind-i-ægteskabet!"
Har du brugt hele køreturen på at finde på den?
Ja. Tag din jakke, vi skal på Warbucks.
Meget morsomt. Men fredag aften er de lesbiskes aften.
Havde du ikke undersøgt det?
Jeg googlede "smart bøssebar, lækre fyre, ingen nøgenhed, parkering."
-Og der stod intet om lesbiske. -Det er okay. Jeg har ikke lyst.
Du kan ikke springe fra. Det er din fest.
Jeg skal lige ringe, så...
-Det er okay. Vi venter. -Det er vigtigt.
Og privat.
Okay, Scottys forældre kommer ikke.
Scotty siger, det er okay. Men hvis jeg nu spurgte dem...
Over telefonen?
Hvad ellers? Køre til Arizona?
Jeg kender alt til besværlige svigerforældre.
Du skal se dem i øjnene.
Jeg er enig med Tommy. Tænker vi det samme?
Ja.
-Køretur. -Køretur.
-Køretur! -Nej.
-Køretur! -Mener I det?
-Køretur! -Okay, jeg kører.
Dette er den værste polterabend.
Jeg har regnet ud, hvad du skal have i bryllupsgave.
Her er en ledetråd: $3,88 literen.
-Super premium. -Lækkert.
Skulle jeg have taget en gave med?
Ja: "her er noget tørret kød og en luftrenser med fyrreduft,
"kom til jeres homoseksuelle søns bryllup."
"En gave vil ikke
overbevise dem om, du ikke er pervers.
Måske virker jeg normal ved siden af jer.
Kevin.
Sig det. Det er ikke tabu mere.
Det var fortroligt. Som bror og advokat.
-Hvad? -Justin var lun på Rebecca.
Nej, jeg var ej.
Og? I er ikke i familie. Det er okay.
Hvorfor opdagede jeg ikke det?
Det er Scotty. Sig intet.
-Hej, Scotty. -Hold kæft!
Hvordan går det, søde?
"Hvordan går det?" Hvor er du?
Vi sov hos Tommy.
Har du også røget bong og hørt Led Zeppelin?
Okay, du er altså sur.
Nej. Jeg frygtede
du havde fået kolde fødder.
Men nu er jeg meget lykkelig.
Vi ses ved alteret?
Det er ikke et alter. Præcis klokken 20:00.
Og mine fødder er varme.
-Er alt okay? -Ja.
Men kanapéerne skulle have været færdige for længst.
Du burde ikke slide sådan på din store dag.
Gid jeg kunne gøre mere.
Jeg kunne gå ud
og plukke frisk rosmarin som pynt.
-Det lyder dejligt. -Okay.
Og mens jeg er der ude,
jeg har nogle smukke hortensiaer i potter.
-Jeg kunne tage dem ind stuen. -Kevin sagde,
han ikke ville have blomster, så du...
Måske bare et par små korte nogen.
-Okay. -Okay!
Godt. Jeg henter saksen.
Tak for alt, Nora.
Det er mig der takker, fordi du gør Kevin lykkelig.
Og jeg får en søn til.
Hej.
Hej. Hvad laver du her?
Jeg er ikke gravid.
Det er jeg ked af. Hvordan går det?
Jeg vil gerne have en sukkerfri sodavand med koffein... Eller vodka.
Sodavandet er for oven, vodkaen er i fryseren.
Jeg skulle bare ud af huset.
Har du og Robert...
-Jeg vil ikke tale om det. -Okay.
Robert er klar til at prøve noget nyt.
Han vil adoptere eller bruge en rugemor.
Når plan A ikke virker, går man videre til plan B.
Jeg ved, hvad du mener.
Tommy gav mig høvl omkring Holly.
Far gav hende kun 10 millioner dollars,
fordi han troede, hun var mor til hans barn.
Men jeg skal bare komme videre.
Ja, hvad er det med mænd?
Er det deres gener? Har de et "kom videre"-kromosom?
Jeg har ikke tænkt mig at komme videre. Har du set de her?
Fars personlige filer, dem der førte mig til Rebecca.
Hvis der er beviser for, at Holly forsøgte at bedrage familien,
finder jeg dem.
Hvad med dig? Hvad vil du gøre?
Robert har en pointe.
Jeg har da selv tænkt på det.
Kan du...
Husker du, da du kom til New York,
og vi spiste indisk mad?
Hvordan skulle jeg kunne glemme det? Syv måneder henne.
Det var varmt som ind i helvede. Og sikke en mavebrand.
Jeg kan huske, jeg rørte ved din mave.
Cooper slog nærmest saltomortaler.
Og jeg tænkte: "Sært.
"Og smukt."
Jeg ved ikke, hvordan jeg kommer videre.
Jeg ved ikke, hvordan jeg kommer over det ønske.
Kitty, du husker saltomortalerne, jeg husker mavebranden.
Og Cooper husker intet.
Der gives ingen garantier.
I sidste ende er det vigtigste, at der er et barn.
Og det holder for evigt.
Jeg tror, vi er kørt for langt.
Nej, der var Red Cedar Mall. Vi skal til Red Cedar Terrace.
Ikke nok med jeg skal giftes,
jeg skal også møde svigerforældrene som allerede hader mig.
Hvad er der galt med mig?
-Hvem skriver du til? -Ingen. Jeg bruger min GPS.
Du har GPS, og så lader du os køre i cirkler?
Jeg var ved at ombestemme mig. Vi skal vende om.
Kan jeg hjælpe?
Hej, jeg er Kevin Walker.
-Scottys ven? -Ja.
Må jeg tale med dig?
-Kom bare ind. -Tak.
Jeg er absolut ikke misundelig.
Så du kan lide Rebecca?
Kortvarigt, okay?
Men det er lige meget. Hun løj overfor mig.
Lucas, man skal ikke være noget geni for at se,
at i to altid har haft god kemi.
Måske er det værd at redde?
Jeg har forestillet mig hans bryllup, siden han var dreng.
Men det i laver er ikke et bryllup.
Det er ikke et parforhold anerkendt af kirken eller staten.
Det er det faktisk i Californien.
Men du har ret. Det er anderledes.
Og vi gør det, fordi vi ønsker en familie,
og vi sætter familien lige så højt som jer.
Scott er den, han er.
Vi har accepteret det, og vi elsker ham.
Men bed os ikke fejre denne farce.
Vi vil ikke såre vores søn.
Men vi vil ikke udsættes for denne
parodi på et bryllup.
Det er for pinefuldt og fornærmende.
Tak fordi I tog jer tid.
Jeg finder selv ud.
Kevin.
Jeg har noget, jeg gerne vil have, du giver Scott. Gider du?
Manchetknapperne fra mit bryllup.
Jeg ved ikke, om Scott husker det,
men jeg sagde, han kunne have dem på til sit bryllup.
Du kan selv give ham dem, hr. Wandell.
Prøv at forstå, vi er ikke onde mennesker.
Det er bare...
-Jeg giver ham dem. -Tak.
Tak skal du have.
Hold da op.
Hvem er det?
Kitty? Nej. Jeg ved det ikke.
-Det er Tommy. Ikke? -Er det din fars bil?
Ja. Han fik den bil i '79.
Så det er nok Justin.
Mor? Skal du ikke til at gøre dig klar?
-Undskyld, jeg blev distraheret. -Hvad er der galt?
Der er et problem, og jeg ved, jeg har svaret lige her.
Jeg prøver at regne det ud.
Far mente, den bedste måde at løse et problem,
var at lade det hvile lidt.
Din far er meget klog.
Okay, lad os gøre os klar.
Hej.
Smut. Vi må ikke se hinanden før ceremonien.
Jeg har noget vigtigt at sige.
Hvad? Er der sket noget i dagligstuen?
Ingen anelse. Jeg blev bortvist.
Jeg har en tilståelse.
Jeg sov ikke hos Tommy, jeg havde ingen polterabend,
vi kørte til Arizona for at møde dine forældre.
Hvad gjorde I?
Jeg troede, jeg kunne få dem til at komme.
-Undskyld. -Hvad gjorde du?
-Bankede du bare på deres dør... -Her.
-De er din fars. -Jeg ved det.
Jeg lavede kassen til ham i sløjd.
Han sagde, han ville han gemme dem heri,
så når jeg... Når jeg blev gift, ville han...
-Gud, vi ser på hinanden. -Og hvad så?
-Jeg overdrev det. -Ja, du gjorde.
For fanden, Kevin. Du fortjener en smuk aften.
Ja, jeg overdrev det. Jeg fortryder det ikke.
For i aften for du ikke lov til at være kynisk eller afmålt.
Du og Scotty fortjener et bryllup, der er lige så romantisk
og mindeværdigt som alle andres.
Tak.
Du gav os et bryllup.
Jeg tænkte at jeg i bedste Walker-stil
ville dele en hemmelighed med jer alle.
Dette er ikke Kevins første bryllup.
Da vi var børn, legede vi bryllup,
og hr. Bjørn forrettede.
Jeg havde mors hvide natkjole på.
I husker vel satinsagen med flæser,
der bare sagde "brud" til mig og Kevin,
der ønskede at bære den mere en mig.
Umiddelbart efter var vi forældre til fem børn.
Jeg var moderen. Kevin var faderen.
Sådan så vores familie ud, så vi vidste ikke bedre.
Og nu er det Kevins andet bryllup,
og reglerne er anderledes, og det, vi troede var sandt,
viste sig ikke at være det.
Og det virker til at det, vi opgiver,
det vi troede var usandsynligt,
eller måske endda umuligt,
sker for øjnene af os.
Som hr. Bjørn sagde det,
nu skal der byttes ringe.
-Hvad er der galt? -Åh gud.
Kevin?
-Har du ikke ringene med? -For pokker.
Der var de.
Scotty, sæt Tommys ring på Kevins finger.
Kevin, tag denne ring
som et symbol på min dybeste kærlighed og hengivenhed.
Kevin, sæt min mands ring på Scottys finger.
Scotty, tag denne ring som et symbol på min kærlighed og hengivenhed.
Med den autoritet, de har tildelt mig,
erklærer jeg dem hermed
-officielt... -Mand og mand.
Mazel tov.
Tillykke til jer begge.
-Hvor vidunderligt! -Dejligt.
Tillykke.
-Hej. -Hej.
Der er næsten ikke mere punch.
-Kan vi tale? -Ja.
Hvad sker der?
Du må undskylde.
Jeg ved, hvordan det er, når en, man stoler på, lyver.
-Jeg er ikke vred. -Er du ikke?
Det troede jeg, jeg var. Jeg var...
-Jeg var chokeret og ydmyget. -Hvorfor ydmyget?
Jeg behøvede heller ikke være så streng.
Jeg kan slet ikke forestille mig, hvad du går i gennem.
Lad os begynde forfra.
Hej. Jeg er Justin Walker.
Du er ikke en Walker. Du er bare en pige.
Jeg giver dig akavet hånden.
Rart at møde dig.
-Mangler du noget? -Ellers tak.
Du har overgået dig selv, lillesøster.
Tak.
Jeg sagde det til Kevin. Jeg sprang ud for ham.
Jeg er stolt af dig, Saul.
Jeg har altid troet, at bare jeg sagde det til en person,
bare sagde ordet højt, så var resten nemt.
Giv det tid. Du er ikke alene.
Det var det modigste, jeg nogensinde har set.
Det er utroligt, hvad vores børn kan lære os.
Så er du, jeg og mor de sidste singlepiger.
Du behøver ikke medtage mig.
Jo. Vi Walkere er som mafiaen.
Du slipper aldrig ud.
Det gør mig glad at høre.
Jeg har et billede med til dig. Far har haft det i årevis.
Holly gav ham det vist.
Underligt.
-Jeg er forvirret. -Jeg fandt det i Ojai-huset.
Det startede det hele.
Det er fars bil, og da det ikke var Justin, lagde jeg to og to sammen.
Den baby er ikke mig.
Er du sikker?
Ja. Sådan så mine kinder ikke ud, og det er bestemt ikke mig.
Vi antog alle, det var Rebecca.
Men hvad hvis vi tager fejl med det hele?
Far brugte sine initialer til at lave kodeord.
Seks initialer, ikke fem.
Vi antog alle, det var Rebecca, men hvad nu hvis...
Hvis der er en anden derude?
Hvis nu der er en anden "R?"
Jeg har hørt nok. Jeg smutter.
Nej! Lad mig tale ud, Tommy.
Kom nu, Sarah. Tag dig et glas vin.
-Synes du, jeg er skør? -Nej, jeg gør ej.
Jeg synes, du er skør og såret.
Sarah, Sarah, Sarah. Holly løj for far, okay?
Hun narrede ham.
-Nemlig. -Det forklarer ikke fotoet.
Jeg fandt fotoet, lagde brikkerne sammen,
og der er noget ved dette barn...
Hold nu op, Sarah.
Jeg mener, Holly, Rebecca, firmaet, det er bare...
Det er ikke din skyld.
Jeg ved det. Du begik en fejl.
Men du kan ikke blive ved med at klandre dig selv.
Det er jo Kevins bryllup.
-Undskyld. -Det er okay. Lad os gå.
-Er jeg ved at blive skør? -Nej.
Jeg går bare fra forstanden.
Saul.
Nå, alle sidder og taler om mig.
-Nej. -Det gjorde vi ikke, Saul...
Det er okay. Du siger også alt til alle, Kevin.
Okay, jeg siger det. Jeg er bøsse.
Hvad?
Er du bøsse?
Vi snakkede ikke om dig, Saul?
Gud, det er mit livs mest bøssede uge.
Hvor er det lækkert at smide de høje hæle.
Er du mere afslappet, nu dine forretterpligter er overstået?
Jeg er stadig oppe at køre.
Hvad laver du?
En lille godnatdrink til os.
Jeg er jo ikke gravid.
Skål for dig.
Jeg har tænkt over alle hormonindsprøjtningerne,
scanningerne, prøverne, og det er...
Det er udmattende.
Jeg mente bare, det skulle være på en bestemt måde,
og nu forstår jeg det.
Ting går ikke altid, som man forventer.
Nej.
Kevins bryllup blev bedre end mit.
Mange børn mangler familier.
-Og vi kan give dem... -Ja. Lad os adoptere.
-Mener du det? -Ja.
Du godeste.
-Jeg elsker dig så højt, Robert. -Jeg elsker dig.
-Vent, vent, vent. -Hvad?
Hvem bære hvem over dørtærsklen?
Det behøver vi ikke, vel?
-Hvis du har det på den måde. -Nej, nej, nej.
-Gud, hvor er du tung. -Jamen...
Bærer du mig ikke helt til sovekammeret?
Sjovt. Der er første gang, vi er her som ægtemænd,
og jeg har ikke lyst.
Tommy sagde, det ville ske.
Jeg er glad for, din mor gik så vidt.
Samme her. Kom her.
Tak, Kevin.
Selv om min far ikke var her, var han det lige som i ånden.
Vi ses i soveværelset. Jeg vil gerne ringe til ham.
Det bør du også.
Jeg kiggede efter kontrakterne. Hvad er det her?
Hvordan er den endt der?
Doug må have lagt den der, da han gav mig papirerne.
-Jeg sender det tilbage. -Hvem er ungen?
Hende, der døde, det er hendes søn, Ryan.
-Jeg er glad for, du tog med. -Det er mit arbejde.
Ja, men jeg nyder vores tid sammen.
Samme her.
UNDSKYLD - MÅ SMUTTE, FORKLARER SENERE
-Hvad laver du her, Kevin? -Hej.
Det er helt normalt, hvis du og Scotty har skændtes.
Alle er nervøse på deres bryllupsnat.
Du havde ret.
Jeg har tænkt meget på far,
og der er meget, der dukker op igen.
Jeg havde ikke tænkt over det,
havde det ikke været for Scott og hans forældre.
Far og jeg var engang
til konference for Ojai.
Det var første gang, han prøvede at nå mig, efter jeg sprang ud.
Det handler ikke om det.
-Hvad handler det om? -Der var en fyr der, Doug.
Gud, han hed Doug.
Han fortalte far, at en fælles bekendt var død, en kvinde.
-Hvem? -Jeg ved det ikke.
Men han gav mig en konvolut, og jeg glemte alt om det,
men jeg mindes at far spurgte, hvordan Ryan tog det.
Jeg troede Ryan var hendes mand.
Men senere fandt jeg et billede blandt nogle kontrakter.
Hvilket billede?
Det du fandt i Ojai. Det, vi troede, var af Rebecca.
Sarah, jeg troede altså ikke, jeg havde set det før.
Men det havde jeg. Da jeg spurgte far, hvem det var,
sagde han, det var kvindens søn.
Du havde ret.
Der var et "R," men det var ikke Rebecca.
Det var en dreng.
Og han hed Ryan.
Åh gud.
Mor.
Sarah, Kevin, hvad laver I her?
I skulle køre med Scotty ud til kysten, eller købe billetter til Cabo.
Mor, der er noget, vi må sige.
Hvad?
-Hvad? -Det er om far.
-Hej. -Hej.
Undskyld, det tog så længe. Det var svært at finde.
Ja. Jeg bor ikke hos mor længere,
så vi kunne ikke gå den gamle tur.
Det er godt. De nye omgivelser, den nye situation.
Så...
Jeg har tænkt på det hele.
Og der er sådan,
at jeg ikke kan gøre det, du beder mig om.
Jeg kan ikke begynde forfra.
Okay.
Justin, du var den første, der lærte mig at kende.
Du var min første ven.
Og med alt det der er sket de sidste par uger,
har det været dig, jeg gerne ville tale med.
Det er det altid.
I lige måde.
Det har været vanvittigt.
Først havde jeg en familie,
jeg ikke anede eksisterede, og så havde jeg den ikke.
-Rebecca. -Men så har jeg den alligevel.
For ved et rent mirakel vælger I at acceptere mig.
Og jeg tænker,
hvad nu hvis al denne galskab...
Hvad?
...kun var for at møde dig?
-Jeg ved ikke, hvad det næste bliver? -Heller ikke mig.